Henne?
Ja.
Ingen fare, folkens. Tante Dalma og jeg er gamle venner.
Vi er uadskillelige.
Var. Har vært.
Før.
- Jeg er rett bak deg. - Det er foran jeg er redd for.
Pass på båten.
Tante Dalma.
Jeg visste at vinden en dag ville blåse deg tilbake hit.
Du...
Du har en aura av
skjebne omkring deg,
William Turner.
Kjenner du meg?
Du vil gjerne kjenne meg.
Her skal ingen "kjenne" hverandre. Vi trenger hjelp.
- Trodde jeg kjente deg. - Ikke så bra jeg hadde håpet.
Kom.
Hvilke tjenester kan jeg tilby deg?
- Jeg vil ha betaling. - Jeg har den med.
Se.
En udød ape.
Slå den.
Du aner ikke hvor lang tid det tok å fange den.
En rimelig pris.
Vi leter etter denne.
Og låsen den åpner.
Fører ikke kompasset jeg solgte deg til denne?
Kanskje. Hvordan det?
Jack Sparrow vet ikke hva han vil.
Eller vet du det,
men vil bare ikke erkjenne at det er ditt?
Den åpner låsen på en kiste.
Og i kisten er det du søker, ikke sant?
- Hva er det i den? - Gull?
Juveler? Herreløse kostbarheter?
Ingenting ondt, vel?
Dere kjenner Davy Jones?
En havets mann.
En god sjømann,
inntil han møtte det som tynger alle menn.
Hva tynger alle menn?
Ja, hva?
- Havet. - Hoderegning.
Dikotomien rundt godt og ondt.
En kvinne.
Han forelsket seg.
Nei. Jeg hørte han forelsket seg i havet.
Samme historie, annen versjon, og alle er sanne.
Det var en kvinne
like ustadig og hard
og uregjerlig som havet.
Han sluttet aldri å elske henne.
Smerten ved det var for mye å leve med,
men ikke nok til å dø av.
Hva la han egentlig i den kisten?
Hjertet sitt.
Bokstavelig eller billedlig talt?
Bokstavelig kunne han jo umulig legge hjertet sitt i en kiste.
Eller kunne han?
Livets små, flyktige gleder ble uten verdi.
Derfor
skar han ut hjertet sitt,
og låste det ned i en kiste som han skjulte for verden.
Nøkkelen
bærer han alltid på seg.
- Du visste dette. - Nei. Ikke hvor nøkkelen var.
Vi border Den flyvende hollender. Tar nøkkelen,
drar tilbake til Port Royal og redder jenta di.
Kom med hånden din.
Det svarte merket.
Jeg har utmerket syn, bare så dere vet det.
Jeg har det du trenger. Hvor la jeg det?
Hvor er du, lille venn?
Så lenge alene i alt dette rotet.
Davy Jones kan ikke gå i land.
Kan bare gå i land hvert tiende år.
Landjorda er trygg, Jack Sparrow,
så bær den med deg.
Jord.
- Dette er en krukke med jord. - Ja.
Vil en krukke jord hjelpe?
Vil du ikke ha den, så gi den tilbake.
Da hjelper den.
Vi må altså finne Den flyvende hollender.
En aura av skjebne.
Er det Den flyvende hollender?
- Lite imponerende. - Omtrent som deg.
Ikke undervurder henne.
- Må ha gått på revet. - Hva er planen?
Jeg ror over og leter til jeg finner nøkkelen.
Og mannskapet om bord?
Jeg hogger ned enhver.
Jeg liker det. Enkelt og lett å huske.
Vognen venter, sir.
Blir du fanget, si at Jack Sparrow sendte deg for betale gjeld.
Det kan redde livet ditt.
Slukk lyktene.
- Matros... - Heis klyveren. Kapteinens ordre.
Og gjør fast. Gå rundt.
Det nytter ikke. Dere står på grunn.
Under oss.
Råtten ånde.
Ned på alle fire margbein og be.
Unna.
Fem lever ennå. Resten er døde.
Frykter du døden?
Frykter du den mørke avgrunnen?
Regnskapet over ditt liv.
Straffen for dine synder.
Jeg kan tilby deg
en utvei.
Ikke hør på ham.
Frykter du ikke døden?
Jeg tar mine sjanser, sir.
I dypet med ham.
Forbannede usling.
Livet er grusomt.
Skulle det hinsidige være noe bedre?
Jeg tilbyr et valg.
Bli en av oss,
og utsett dommen.
Hundre år foran masten.
Vil du mønstre på?
Det vil jeg.
Du er verken død eller døende.
Hva er ditt ærend?
Jack Sparrow har sendt meg for å betale gjelden sin.
Hva er ditt ærend?
Jack Sparrow har sendt meg for å betale gjelden sin.
Sier du det?
Det tilbudet frister meg overmåte.
Du har en gjeld å betale.
Du har vært kaptein på Black Pearl i 13 år.
Det var avtalen.
Teknisk sett var jeg bare kaptein i to år, til mytteriet.
En dårlig kaptein, men kaptein likefullt.
Har du ikke alltid presentert deg som kaptein Jack Sparrow?
Du har betalingen min. En sjel til å tjene ditt skip.
En sjel er ikke lik en annen.
Prinsippet gjelder altså. Vi forhandler bare pris.
Pris?
Hvor mange sjeler er min sjel verdt?
Ett hundre sjeler.
Om tre dager.
Du er god som gull. Bare send gutten tilbake.
Ham beholder jeg. Som håndpenger.
Da har du bare 99 sjeler igjen.
Har du ikke møtt Will?
Edel, modig, en utmerket sopran.
Verdt minst fire.
Kanskje tre og en halv.
Nevnte jeg tilfeldigvis
at han er forelsket?
I en jente.
Bryllupet står snart.
Forlovet.
Å skille ham og henne er bare halvparten så ondt
som faktisk å la dem gifte seg. Eller hva?
Jeg beholder gutten. 99 sjeler.
Men jeg undres, Sparrow,
kan du leve med dette?
Å dømme en uskyldig mann, en venn,
til et liv i min tjeneste mens du selv farer fritt?
Ja, det er greit for meg.
Skal vi skrive pakten i blod? Jeg mener blekk?
Tre dager.
Jeg føler meg skitten og uvanlig.
Hvordan skal du høste disse 99 sjelene på tre dager?
Han sa heldigvis ikke noe om tilstanden de skulle være i.
Tortuga.
Det er uhørt. Havneavgift, kaiavgift,
bryggedrift og gud hjelpe meg loslønn.
Må alle jobbe for Ostindiakompaniet?
Jeg er redd, sir, Tortuga er eneste frihavn på disse kanter.
En sjørøverhavn, mener du. Beklager.
Jeg er en ærlig sjømann. Jeg jobber hederlig for føden og sover godt.
Sir.
Hun vil at du skal gjøre noe.
Hun prøver å gi et tegn.
Den veien. Se etter et tegn.
Der er det.
- Tegnet. - Det er tang.
- Tang kan være et tegn. - Ser ut som innvoller.
- Et dårlig tegn. - Hva er det der?
Mener du deg verdig til å seile på Black Pearl?
Jeg har aldri seilt.
Men jeg vil se verden mens jeg ennå er ung.
Du duger. Skriv under her. Neste.
Kona stakk av med bikkja.
Har vært en måned på fylla,
og driter fullstendig i
om jeg lever eller dør.
- Perfekt. Neste. - Jeg vet hva jeg vil...
- Jeg er én arm og et stivt bein. - Utkikkstønna på deg.
- Jeg vet hva jeg vil. - Neste.
Siden jeg var gutt ville jeg bare seile, i all evighet.
Ønsket ditt blir snart oppfylt. Skriv under.
Tusen takk.
- Hvordan ligger vi an? - Medregnet de fire, har vi fire.
Hva er din historie?
Min historie.
Samme som din, jeg er bare ett kapittel etter.
Jeg jaget en mann over De syv hav.
Jakten kostet meg mannskapet,
kommandoen min,
og livet mitt.
- Kommandør? - Ikke nå lenger. Hørte du ikke etter?
Jeg tok dere nesten ved Tripoli.
Og ville gjort det, var det ikke for den fordømte orkanen.
Lord.
Du prøvde vel ikke å seile igjennom?
Får jeg hyre om bord,
eller ikke?
Du sa ikke hvor dere skal.
Et hyggelig sted?
Er jeg verdig til å tjene
under kaptein Jack Sparrow?
Eller skal jeg bare drepe deg nå?
Du er hyret.
Beklager. Gammel vane og alt det der.
- Forsiktig. - Du sikter på kapteinen.
På tide å dra.
Takk, kamerat.
Fortsett.
Kom igjen. Hvem vil ha juling?
Still dere i kø, så tar jeg dere etter tur.
Kom igjen, hvem er først?
Måtte bare unne meg det.
James Norrington.
Hva har verden gjort med deg?
Hal i.
Gjør fast taklet, Mr Turner.
Rask på.
- Gå vekk. - Hei. Se deg for.
Slipp, gutt.
Få det kreket på beina.
Og fem slag, så du husker å holde fast.
Hindrer du meg i pliktene mine?
- Du må dele straffen. - Jeg tar hele.
Sier du det?
Og hva skyldes denne oppofrelsen?
Min sønn.
Han er min sønn.
For et makeløst tilfelle.
Fem slag, mener jeg det var.
Ikke tale om.
Katten er ute av sekken, Mr. Turner.
Din sønn skal føle klørne, fra andre, eller deg.
Båtsmann.
Du slapp lett, gutt.
- Will. - Jeg trenger ikke din hjelp.
Båtsmannen vet å flå kjøttet av beinet med hvert slag.
Gjorde du dette av barmhjertighet?
Etter hundre år foran masten, mister man seg selv, litt etter litt,
til du ender som stakkars Wyern her.
Sverger du først eden til Hollenderen. Er det ingen utvei.
Ikke før gjelda er betalt.
Jeg sverget ingen ed.
Du må flykte.
Ikke før jeg finner denne.
Nøkkelen.
Død manns kiste.
Hva vet du om den?
Lås opp kisten med nøkkelen og gjennombor hjertet...
Nei, spar hjertet.
Hollenderen trenger et levende hjerte, ellers er det ingen kaptein,
og uten kaptein er det ingen til å bære nøkkelen.
Har kapteinen nøkkelen?
- Hvor har han den? - Skjult.
- Hvor er kisten? - Skjult.
Kommet for å mønstre på? Velkommen om bord.
Nei, finne mannen jeg elsker.
Jeg er dypt smigret, men min første og eneste kjærlighet er havet.
Jeg mener William Turner. Kaptein Sparrow.
Gjem rommen.
Disse klærne kler deg ikke. Gå i kjole eller ingenting.
Jeg har tilfeldigvis en i lugaren.
Will lette etter deg. Hvor er han?
Jeg er lei for å måtte fortelle deg det,
men grunnet en rekke uforutsette hendelser som intet har med meg å gjøre,
ble arme Will shanghaiet til Davy Jones' mannskap.
Vær så snill...
Kapteinen på Den flyvende hollender?
- Hva gjør du her? - Du hyrte meg.
- Det er nivået her nå. - Du lukter rart.
Jeg vil bare finne Will.
Er du sikker på at det er det du vil mest av alt?
Selvfølgelig.
Vil du ikke heller finne en måte å redde Will på?
- Har du en utvei? - Vel,
- Det finnes en kiste. - Herregud.
Av ukjent størrelse og opphav.
Med Davy Jones' bankende hjerte i.
Den som eier kisten kan befale Jones å gjøre hva som helst,
inkludert å redde Will fra sin dystre skjebne.
Du tror vel ikke på dette?
Hvordan finner vi den?
Med dette.
Kompasset mitt er enestående.
Enestående i betydningen "ødelagt".
Sant nok, kompasset peker ikke mot nord.
Hvor peker det?
Mot det du ønsker mest av alt i verden.
- Er dette sant? - Hvert ord.
Og det du ønsker mest av alt i verden,
er å finne kisten til Davy Jones, ikke sant?
- Nei, å redde Will. - Ved å finne Davy Jones' kiste.
- Vi har en kurs. - Endelig.
Kast loss. Lett anker og sett alle seil.
Miss Swann.
Velkommen som mannskap, tidligere kommandør.
Å kjenne verden og ens egen plass i den er en god ting.
Jeg forsikrer, disse trengs ikke.
Tenkte du ville vite hvor din datter befinner seg.
- Har du hørt nytt? - Sist sett på Tortuga,
som hun forlot sammen med sjørøveren Jack Sparrow,
og andre rømlinger fra loven.
Lov og lov.
En av dem var den forrige eieren av dette sverdet.
Våre skip jakter på dem. Loven skal håndheves med kanoner, sabler
og alt slags nådeløst metall.
Usmakelig å bare tenke på redslene som venter folk om bord.
Hva vil du med meg?
Din myndighet som guvernør, din innflytelse i London,
samt lojaliteten til Ostindiakompaniet.
Til deg, mener du.
Skal jeg ta jernene av?
Gjør hva du kan for min datter.
Mercer, enhver mann har en pris han kan godta.
Selv for det han håpet aldri å selge.
Jeg satser ti år.
Jeg setter ti år imot.
Avtale.
Undrer du over spillet?
- Jeg forstår det. - Løgner.
Det er et illusjonsspill. Alle terningene inngår, ikke bare dine egne.
- Hva er innsatsen? - Det eneste vi har.
Flere år i tjeneste.
- Og alle kan utfordres? - Ja, alle.
Jeg utfordrer Davy Jones.
Jeg tar imot.
- Innsatsen? - Min sjel. En evighet i din tjeneste.
Mot hva?
Jeg vil ha dette.
- Hvordan vet du om nøkkelen? - Ikke med i spillet, hva?
Du kan ennå gi deg.
- Hva betyr dette? - Jeg er med. Jeg satser like mye.
Nei. Ikke gjør dette.
Loddet er kastet.
Jeg byr tre toere.
Ditt bud, kaptein.
Fire firere.
Fire femmere.
Seks treere.
Syv femmere.
Åtte femmere.
Velkommen til mannskapet.
Tolv femmere.
Kall meg en løgner, eller høyne budet.
Og selv bli kalt løgner som takk?
Bootstrap Bil, du er en løgner, og skal bli en evighet om bord på skipet.
Mr Turner, du må bare gå i land
i første havn vi anløper.
Tosk. Hvorfor gjorde du det?
Kunne ikke la deg tape.
Å tape eller vinne, var ikke poenget.
Nøkkelen.
Du ville vite hvor den er.
Kapteinen sier jeg skal avløse deg.
Kapteinens ordre.
Her. Ta denne også.
Kom deg i land, og bli der.
Min skjebne var å dø til sjøs.
Jeg ønsket ikke det for deg.
Du trengte heller ikke å velge det selv.
Jeg kunne si jeg ble tvunget til å la deg bli sjørøver.
Men jeg var ikke helt imot det.
Du skylder meg ingenting, Will.
Avsted, nå.
De får vite at du hjalp meg.
Hva mer kan de gjøre mot meg?
Jeg lover deg én ting.
Jeg skal befri deg fra Jones' tak over deg,
og ikke hvile før denne kniven er stukket i hans hjerte
Jeg gir deg ikke opp.
Jeg lover.
- Beckett? - Ja, de er med.
Lord Beckett fra Ostindiakompaniet.
Will jobbet for Becket og nevnte det aldri.
Beckett vil ha kompasset. Bare én grunn til det.
Selvsagt.
- Han vil ha kisten. - Ja, han nevnte noe om en kiste.
Hvis selskapet får kisten, får de kontroll over havet.
- En nedslående tanke. - Og en dårlig en.
Dårlig for alle som kaller seg sjørøver.
Det må være mer hastighet å få ut av seilene.
Stram fokken.
Tør jeg spørre hvordan du fikk disse?
- Overtalelse. - Vennlig?
Overhodet ikke.
Will holder avtalen sin, men gevinsten fikk du - full benådning.
"Kaperbrev på vegne av Ostindiakompaniet."
Jeg kan ikke kjøpes så billig.
- Jack, gi meg brevene. - Nei.
Overtal meg.
Du vet Will lærte meg å bruke sverd.
Som jeg sa, overtal meg.
Det er snodig.
Før drømte jeg om at du så slik ut når du tenkte på meg.
- Jeg vet ikke hva du mener. - Jo, det gjør du.
Ikke vær absurd. Jeg stoler på ham, det er alt.
Lurte du ikke på hvordan din forlovede endte på Den flyvende hollender?
Merkelig å komme så langt til havs i lettbåt.
Bare seil det hun er god for.
Hva flykter vi fra?
Hvor fikk du denne kjolen?
Fant den her.
Mennene trodde den tilhørte en ond ånd.
- Tåpelig. - Ja. Ytterst tåpelig.
Den bragte hell. Ånden ba oss seile til Tortuga,
og vi fikk et pent overskudd der.
Ikke bokført, selvsagt.
Noen av mannskapet deserterte vel der?
- Hvordan det? - Kaptein. Skip i sikte.
- Flagg? - Ingen.
- Sjørøvere. - Eller enda verre.
Følg godt med.
La ingen gledens stemme høres.
La ingen se mot himmelen med håp.
La denne dagen forbannes av oss som vekker
selve kraken.
Jeg har ført oss i fortapelsen.
Det er Den flyvende hollender.
- Hva skjedde? - Vi gikk på et rev.
Få roret løs. Hardt babord, så styrbord.
Kraken!
Her er den. Ta den.
Gutten er borte. Havet må ha tatt ham.
Jeg er havet.
Du trenger tid alene med tankene dine.
- Arresten. - Hva med de overlevende?
Det er ingen overlevende.
Kisten er ikke trygg. Sett kurs for Isla Cruces.
Ta meg dit først, ellers må djevelen betales.
Først?
Hvem sendte den tjuvradden på mitt skip?
Hvem fortalte om nøkkelen?
Min dype kvinneinstinkt sier meg at du er ulykkelig.
Jeg trodde jeg ville vært gift nå.
Jeg er så klar for å gifte meg.
Du vet...
Lizzie, jeg er kaptein om bord,
og som kaptein kan jeg faktisk innstifte ekteskap her.
På dette dekket.
Her og nå.
Nei, takk.
Hvorfor ikke?
Vi er så like, du og jeg. Jeg og du. Oss.
Bortsett fra æresfølelse, anstendighet og moralsk ryggrad.
Og hygiene.
Bagateller.
Du skifter nok mening. Jeg vet det.
- Du virker så sikker. - Ett ord. Nysgjerrighet.
Du lengter etter frihet.
Du lengter etter å gjøre det du vil, fordi du vil det.
Følge egoistiske innfall.
Føle hvordan det er.
En dag klarer du ikke stå imot.
Hvorfor virker ikke kompasset ditt?
Det virker utmerket.
Vi er like.
Øyeblikket vil komme da du kan vise det.
- Gjøre det rette. - Jeg elsker de øyeblikkene.
Jeg liker å vinke til dem når de passerer.
Du vil få sjansen til å gjøre noe tappert.
Og da vil du oppdage noe.
At du er et godt menneske.
All erfaring til tross.
Jeg har tro på deg.
- Vet du hvorfor? - Fortell, søta.
Nysgjerrighet.
Du vil ha det.
En sjanse til å beundres og få belønningen som følger med.
Du klarer ikke stå imot.
Du vil vite hvordan det smaker.
Ja, jeg vil vite hvordan det smaker.
Men som det gode mennesket du er,
vil du aldri sette meg i en stillling som vil vanære min dyd.
Jeg er stolt av deg, Jack.
Land i sikte!
Jeg vil ha krukka med jord.
- Du ror for fort. - Du ror for sakte.
- Vi vil ikke at kraken skal ta oss. - Jeg sparer kreftene til han kommer.
Jeg tror ikke det er "kraken". Jeg har hørt det skal uttales "kraaken".
Med lang "a"?
Nei. På skandinavisk uttales det "krokken", så "kraken" er nærmere.
Vi er ikke skandinvaer, er vi? "Kraaken".
Det er en mytologisk skapning. Jeg uttaler det som jeg vil.
Vokt båten. Pass tidevannet.
Ikke rør jorden min.
Det virker ikke. Det viser ikke det man ønsker mest.
Jo, du sitter på det.
- Hva behager? - Flytt deg.
- "Vokt båten". - Jeg burde vært på sirkus.
Skopuss, sir?
De har kommet. Og jeg kan ikke gå i land på ti år.
Og vi skal handle i ditt sted?
Dere kjenner straffen for å feile.
Gå ned.
Det er ekte.
Du snakket sant.
Jeg gjør det en hel del, men folk blir alltid overrasket.
Med god grunn.
Du er uskadd, gudskjelov. Jeg har lett etter deg.
Hvordan kom du hit?
Havskilpadder. Bandt dem til føttene.
Ikke lett, hva?
- Jeg skylder deg takk. - Gjør du?
Da du lurte meg om bord for å betale din gjeld til Jones...
Hva?
...ble far og jeg gjenforent.
Bare hyggelig.
Hvert ord du sa til meg var løgn.
Stort sett.
Det falt seg sånn.
- Hva er det du gjør? - Jeg skal drepe Jones.
Jeg kan ikke tillate det, William.
Hvis Jones er død, hvem skal tøyle uhyret hans?
Vær så vennlig.
Nøkkelen.
Jeg holder løftene mine, Jack.
Jeg skal befri far. Måtte du leve og se det.
Jeg kan heller ikke tillate det. Beklager.
Omsider på mitt parti.
Lord Beckett vil ha innholdet i kisten.
Jeg gir ham det, og får livet tilbake.
- Ambisjonens mørke sjel. - Utsikten til frikjøp, vil jeg heller si.
Slutt.
- Vokt kisten. - Nei.
Dette er barbarisk. Det er ikke slik voksne menn...
Greit. Frem med sverdene og bank løs på hverandre.
Det løser jo alt. Jeg har fått nok.
Jeg har fått nok av ustøe og drita sjørøvere på rom.